Specialtaggar i LATEX

Använda LATEX-taggbibliotek
LATEX har tusentals taggar för symboler och specialtecken. Det enklaste sättet att infoga ett specialtecken är att använda menyn i sidoraden, till vänster om redigeringsfönstret.
Sidoradens meny
Sidoradens meny
Sidoradens meny
Följande typer är tillgängliga:
Oftast använda
Relationer
Operatorer
Pilar
Diverse matematik
Diverse text
Avgränsare
Grekiska
Specialtecken
Kyrilliska tecken
Användardefinierade
Ikonernas verktygstips visar LATEX-kommandon och ytterligare paket som behövs.
Att hålla nere och klicka på en symbol gör att $\symbolcmd$ infogas. På liknande sätt infogas krullparenteser genom att hålla nere .
Om du infogar ett kommando som kräver ett paket som inte ingår i LATEX-dokumentet, ser du en varning i loggfönstret.
Den första listan med symboler innehåller Oftast använda symboler. Infogade symboler läggs till i listan för snabb och enkel åtkomst. Symbolernas ordning ändras inte när nya symboler läggs till, utan istället ökas en referensräknare. Om antalet objekt överstiger 30, tas objektet med lägst antal referenser bort.
Symbollistan Användardefinierade kan innehålla dina egna symboler. För att skapa egna symboler behöver du programmet gesymb och filen definitions.tex från Kiles källkodspaket. Dessutom behöver du en LATEX-kompilator (ingen överraskning) och dvipng (version 1.7 eller senare). Proceduren är att skapa en LATEX-fil med \input{definitions}, som gör kommandona listade nedan tillgängliga, och låter gesymb mysymbols.tex user skapa ikonerna (då anropas LATEX och dvipng). Efter att de har kopierats till $HOME/.kde/share/apps/kile/mathsymbols/user/ och Kile har startats om, kan du använda dina egna symboler.
Följande kommandon är definierade i definitions.tex:
\command[\optarg]{\symbol}: Inkludera symbolen \symbol i symbollistan, det valfria argumentet \optarg anger kommandot som Kile ska infoga. Om det inte anges används kommandot i argumentet som krävs.
\mathcommand[\optarg]{\symbol}: Samma som ovan, förutom att kommandot i argumentet som krävs infogas i matematikläge.
\pkgs[arg]{pkg}: Deklarerar att kommandot som anges på raden kräver LATEX-paketet pkg med det valfria argumentet arg. Kommandot måste vara framför kommadot \command och överskrider eventuella paketspecifikationer av omgivningen neededpkgs.
\begin{neededpkgs}[pkgs-args]{pkgs} ... \end{neededpkgs}: Har samma effekt som ovan, men för alla omslutna kommandon.
För fullständighetens skull anges ett exempel här:

\documentclass[a4paper,10pt]{article}
\usepackage{amssymb}
\input{definitions}
%
\begin{document}
\pagestyle{empty}
%
\begin{neededpkgs}{amssymb}
\mathcommand{\surd}
\pkgs{amsmath}\mathcommand[\ddddot{}]{\ddddot{a}}
\mathcommand{\angle}
\end{neededpkgs}
\command{\"A}
\mathcommand{\exists}
\mathcommand[\stackrel{}{}]{\stackrel{abc}{=}}

%\begin{neededpkgs}[russian,koi8-r,T2C,]{babel,inputenc,fontenc,mathtext}
%
%   \end{neededpkgs}
% detta skulle behöva inkludera paketen
% \usepackage{mathtext}
% \usepackage[T2C]{fontenc}
% \usepackage[russian]{babel}
% \usepackage[koi8-r]{inputenc}
%  bara för att förklara formatet
\end{document}

Att använda bibliografiposter
\bibitem är ett kommando som används för att lägga till en referens i dokumentet till omgivningen bibliografin. Syntaxen för att använda kommandot \bibitem är \bibitem[rubrik]{nyckel}.
Det valfria [rubrik] är till för att du ska kunna lägga till ditt eget rubriksystem för bibliografiposten. Om ingen rubrik anges, läggs posterna till i numerisk ordning: [1], [2], [3] etc.
Argumentet {nyckel} används för att referera och länka kommandona \bibitem och \cite till varandra och informationen de innehåller. Kommandot \cite innehåller referensen som hör ihop med önskad \bibitem, som finns i omgivningen bibliografin och innehåller referensdata. Båda samhörande \bibitem och \cite måste ha samma {nyckel}. Det enklaste sättet att organisera nycklar är med författarens efternamn. De andra klamrarna i omgivningen bibliografin anger den längsta bibliografireferensen du kan ha. Så att skriva {999}, betyder att du kan ha referenser kortare eller lika långa som 999. Anges inte parametern på ett riktigt sätt, kan det orsaka mindre attraktiva indenteringar i bibliografin.
Bibliografin är en separat sektion åtskild från huvuddokumentet. Ett exempel på kod för bibliografin skulle kunna se ut som följer:

\begin{bibliografin}{50}
        \bibitem{Simpson} Homer J. Simpson. \textsl{Mmmmm...munkar}. Evergreen Terrace Printing Co.,
                          Springfield, Någonstans i U.S.A, 1998
\end{bibliografin}

Därefter skulle din huvudkällkod innehålla platsen för informationen som har att göra med detta \bibitem genom att använda \cite. Källkoden skulle se ut ungefär så här:

Min uppsats om filosofin i Simpsons\copyright kommer från min favoritbok \cite{Simpson}.

Eftersom det ofta är svårt att komma ihåg den exakta hänvisningsnyckeln när du har många referenser, tillhandahåller Kile ett enkelt sätt att infoga en referens. Genom att använda Latex Referenser Hänvisa dyker en lista med alla hänvisningsnycklar upp.Välj den rätta referensen, så infogas en hänvisning i dokumentet. För att uppdatera listan med nycklar, spara antingen filen, välj Redigera Uppdatera struktur eller tryck på F12. När kodkomplettering är aktiverad, visar Kile en lista med alla bibliografibeteckningar så fort kommandot \cite påbörjas.
Slutprodukten i dokumentets bibliografi ser då ut så här:
[1] Homer J. Simpson. Mmmmm...munkar. Evergreen Terrace Printing Co., Springfield, Någonstans i U.S.A., 1998.
Kile kan också arbeta med BibTEX editorprogram som KBibTEX för att göra det enklare att mata in hänvisningar. När en BibTEX-fil läggs till i projektet, hjälper Kile till att komplettera hänvisningskommandon, precis som beskrivs ovan.